PROJEKT PRINSESSA
Levande bete 800 meter
Joes Betesbod
Hej, du...
Hej, Donny.
Hej...
Carter.
Ja. Hur mycket?
Nej, det kostar inget. Ett avtal är ett avtal.
Gratis bete i utbyte mot att aldrig behöva ta bussen igen.
Toppen.
- Får jag prata med dig, Carter? - Ja.
Har han bjudit dig på hemvändardansen än?
Pappa! Skäm inte ut mig.
Jag är din pappa, det är mitt jobb. Kom hem direkt efter skolan.
Vi har mycket att göra.
Ja.
Vad gör ni här?
Donny kör oss tills jag får min nya bil. Snällt, va?
Ja. Det finns inte plats för mig.
Det finns det visst. Hoppa in.
Nej, hon har rätt. Brooke skrynklar redan mina ombyteskläder.
Nej, det gör jag inte!
Det här är skolan, inte Vegas, Chelsea. Du behöver inget ombyte.
Okej.
Men du kanske borde fundera på det.
Jag är ledsen, Carter. Tack för betet.
- Vi ses. - Hej då.
Jag står inte ut med dem. De är såna prinsessor.
Skulle det vara nåt dumt?
De är tonårstjejer. De är nog bara avundsjuka.
Det tror jag knappast.
Hallå, det är Mason. Ja, sir.
Nej, sir.
Ska ske.
Ska du åka igen?
Högst två dar. Det är bara ett rutinuppdrag.
Så säger du alltid.
Var bara försiktig.
Det är jag alltid.
LAKE MONROE-SKOLAN
Det är du och jag, kompis.
Du och jag, pappa.
Hennes kungliga höghet, Rosalinda Marie Montoya Fiore.
Princesa de Costa Luna.
Och ni går, och går medan era beundrare välkomnar er.
Dimitri, jag ska krönas om en månad.
Varför måste vi öva nu?
Man repeterar för att allt ska bli perfekt.
Princesa, vilken vacker kröningsdräkt ni bär.
Vem har, om jag får fråga, designat den?
Det gjorde ni, mr Elegante.
- Det stämmer. Visst är jag duktig? - Ja.
Tack för att du kom för att hjälpa Rosalinda.
Nu när min man har gått bort
kan bara hon bli drottning av Costa Luna.
Men det är så mycket för nån så ung.
Jag är rädd för att general Kane kommer dra fördel av det.
Jag finns här, Sophia. Jag ska beskydda henne som min egen.
Det vet jag, major Mason. Det vet jag.
Det låter som din musik.
Vänd er om mot ert folk, Rosalinda.
Ärade gäster, familj, vänner,
jag presenterar för er Princesa Rosalinda Marie Montoya Fiore,
tronarvinge av Costa Luna.
Hon är villig att bli er drottning.
Har nån av er skäl att protestera, träd då fram nu!
Jag protesterar.
Prinsessan är för ung för att bli drottning.
Costa Luna och Costa Estrella är två små länder
som måste stå enade mot världen.
För våra länders bästa ska jag, general Magnus Kane,
utnämna mig själv till El Presidente de la República de las Costas.
Grip dem!
- Va? - Tiden är inne.
Följ med major Mason. Nu!
Skynda på, min drottning, vi måste iväg nu.
Vem är du? Vart för du mig?
Jag ska beskydda er, men ni måste lita på mig.
Men min mamma, då?
Hon möter upp oss, men vi måste skynda oss.
- Är du oskadd, Mamá? - Ja, raring.
Jag visste att general Kane skulle försöka nåt sånt här,
så jag ordnade beskydd åt dig.
Du måste lita major Mason. Gör som han säger.
Lovar du mig att göra det?
- Ja, jag lovar. - Vi måste vidare.
- Okej, kom. - Vart ska vi?
Inte vi, mija. Du.
Generalen kommer att säga att du övergett landet,
men jag stannar, så att folk vet att du återvänder senare.
Nej! Inte utan dig.
Här.
Nu glömmer du aldrig att du är prinsessa.
Oroa dig inte, mi reina bonita, vi träffas snart igen.
Vi måste iväg. Kom.
Skynda på! In!
Iväg!
Du hittar henne aldrig.
Så länge hon är fri finns det hopp för Costa Luna.
Jag håller med.
Men prinsessan är bara en flicka. Hon kommer att kontakta sin mamma.
När hon kommer tillbaka tar jag tillbaka henne till Costa Luna
där hon kommer att ruttna med sin mamma i en liten cell.
Ni kommer att bli en tragisk symbol för det lönlösa i att trotsa mig.
För bort henne!
Vad är det här för ställe?
Det får du se.
Dörren öppnas.
Dörren stängs.
Var är jag? Är det här ett fängelse?
Inget fängelse, beskydd.
Prinsessan Rosalinda Marie Montoya Fiore,
ni står nu under beskydd
av det Internationella prinsess-skydds- programmet, PSP.
Det har jag aldrig hört talas om.
Ingen hör talas om oss förrän vi behövs. Bra jobbat, major.
- Tack, direktör. - Plan tre. Säkerhet.
Nu är ni i säkerhet, prinsessan.
Hur länge ska jag stanna här?
Tills ni är redo för fas fyra.
Fas fyra? Vilken är fas ett?
Utvinning. Det är därför ni är här.
- Fas två? - Övergång.
- Övergång till vad? - Fas tre.
Kom in, så förklarar jag allt.
Välkommen till högkvarteret
för prinsess-skydds-programmet,
en topphemlig organisation finansierad av världens kungafamiljer.
Vi beskyddar just nu 29 prinsessor,
som var och en har hotats på ett eller annat sätt.
- Får jag, Chloe? - Självklart, direktör.
Det här är prinsessan Chandra.
I januari räddade major Mason henne från en politiskt motiverad kupp.
Nu har vi gömt undan henne på ett säkert ställe.
Hon är lite längre norrut än vad hon är van vid.
- Hon fryser! - Troligen. Men hon är i säkerhet.
Vi tar en promenad.
Varsågod.
Rapportera, Chloe.
"Prinsessa 383 har lyckats med utvinningen.
"Hon anländer kl. 01.00.
"Prinsessa 299 motsätter sig fortfarande alla försök till förändring.
"Och prinsessa 107 behöver vår hjälp."
Vart ska ni skicka mig?
Ingenstans än. Först måste ni genomgå fas tre, förändring.
Vi börjar med håret, sen kläderna,
tills ni inte längre kan kännas igen som prinsessor.
Nej, sluta!
Jag känner ingen av er.
Jag vill prata med major Mason. Jag litar bara på honom.
Är allt som det ska?
För tillbaka mig till mitt land.
Jag är ledsen, men general Kane har tagit kontroll över ert land
och dess regering.
- Men jag måste återvända. - Det ska ni få göra.
När vi hittat ett lagligt sätt att frånta honom makten.
Till dess måste ni låta oss beskydda er.
Men min mamma, då? Vem beskyddar henne?
Det gör ni. Så länge ni står under prinsessbeskydd
kommer er mamma att vara säker.
General Kane hoppas på att ni ska kontakta henne,
så att han kan hitta er.
Och om han gör det?
Då statuerar han exempel genom att skicka dig i fängelse
eller till arbetsläger.
Då blir Costa Luna en del av hans personliga kungarike,
och dess sanna kungliga familj blir bara till ett minne.
Om ni bryr er om ert land och er mors säkerhet
får ingen veta vem ni egentligen är.
Fortsätt.
Snyggt jobbat.
Från och med nu är ni inte längre prinsessa.
Ni är nu Rosie González, en vanlig amerikansk flicka.
Vad händer nu?
- Fas fyra. Förflyttning. - Vart då?
Nånstans där general Kane aldrig skulle leta
efter Costa Lunas prinsessa.
Välkommen till Louisiana, Rosie.
Här borta.
Här är ert nya hem. Åtminstone för ett tag.
Jag öppnar åt er.
Varsågod, gumman.
Tack, Helen.
Det verkar som om nån är hemma igen.
Vi ses imorgon!
Pappa?
- Hej. - Hejsan.
- Vem är du? - Rosa... Rosie.
Säkert? För du verkar inte säker.
Rosie. Jag är säker.
Okej. Vad gör du här?
- Major Mason gav mig det här rummet. - Jaha, du.
- Ja, han har varit så rar. - Rar?
Sviten är mindre än vad jag är van vid,
men den känns nog mycket större när jag tagit bort extrasängen.
Det är ingen extrasäng, den är min. Ursäktar du mig ett ögonblick?
Ja. Du är ursäktad.
Tjena, kompis!
Kalla mig inte för "kompis".
Har du träffat Rosie?
Ja. Vem är hon, och vad gör hon i mitt rum?
Direktören gav mig inget val, jag fick ta hit henne.
Okej. En vanlig pappa
skulle åka utomlands på hemligt uppdrag
och ta med sig en t-shirt till sin dotter, inte en person.
Du borde ha förvarnat mig.
Jag hade inget val. Hon litar inte på nån annan.
Jag känner igen känslan.
Det jag jobbar med är komplicerat.
Men om jag trodde att det skulle skada vår familj...
Jag förstår.
- Ställer du upp? - Har jag nåt val?
Bra, för jag kommer behöva din hjälp.
Hon behöver bo här ett tag utan att upptäckas.
Och för att det ska fungera
måste hon smälta in som en vanlig tonåring.
Det kommer aldrig att gå. Hon är prinsessa.
- Okej. Vem ska jag säga att hon är? - Din kusin.
Tack. Om vi sköter det här bra,
kan hon åka tillbaka till sitt eget land inom kort.
- Kanske på tisdag, då? - Det blir snart. Jag lovar.
- Är vi fortfarande kompisar? - Nej.
- Kom igen. Kom igen. - Nej. Nej.
- Jaså, du? Du hamnar... - Nej!
...i vattnet annars. - Sätt ner mig.
- Okej.
- Du ger mig huvudvärk. - Var snäll nu.
Har du ordnat nån annanstans att sova?
Rummet är inte ditt. Det är vårt. Vi delar på det.
- Delar? - Delar.
Det är nog ett främmande koncept för en prinsessa,
men det betyder att du får en sida av rummet
och jag den andra.
Så håll dig på din sida.
Det vill jag inte ha.
Det vill jag.
Jag trodde att prinsessor hade märkeskläder och så.
Hon fick ge upp allt det.
Men jag tänkte att du kanske kunde låna henne lite av dina kläder.
Ja, visst. Varför inte?
Tack. Försök nu på nytt.
- Efter den här rundan. - Nej, nu.
Och titta inte på mina kort.
Köket stänger. Sista chansen att äta nåt.
Nej, tack. Jag vill sova.
Okej.
Du kan hjälpa mig i ordning inför natten.
- Kan jag? - Ja.
Jag behöver ett nattlinne. Helst i silke, helst ett rosa.
Rosa silke. Jag ska se vad jag har.
Här.
Får jag använda ert badrum?
Ja, där uppe, första dörren till höger.
Visst.
Vad hände?
Lägg av!
Har de inte ödlor där du kommer ifrån?
Kanske, men jag har aldrig sett såna. Det är därför vi har Henry.
Har ni en kunglig reptilfångare?
Ja, och ni borde skaffa en ni med.
God natt.
Hon överlever.
Nej. Hon blir en kunglig plåga.
- God morgon. - Hej.
Hej.
- Juice? - Ja.
Okej. Varsågod. Kaffet klart?
Bra.
Var inte blyg. Ta vad du vill ha.
- Bussen är här. - Ska jag inte skjutsa er?
Det går bra. Kommer du?
- Vart ska vi? - Till skolan. Du är 16, du går i skolan.
Skolan. Självklart.
Farväl.
- God morgon, gumman. - Hej, Helen.
- Vem är det här? - Min kusin.
- Säger du det? - Hej.
Vad söt du är.
Jag är Rosie.
Och jag är sen. Hitta dig en sittplats nu. Skynda på.
Försök till samtal. Krypterar signalen.
Länk till PSP upprättad.
Det här är direktören. Statusrapport.
Prinsessa 379 är på plats. Fas fyra är komplett.
- Så hon är i säkerhet? - Bekräftas, i säkerhet.
Kan det här vara drottningen?
Uppenbarligen inte, Ed.
Kanske det här är drottningen.
Tekniskt sett, nej. Inte än, åtminstone.
Vad bra. Jag gillar ärlighet.
Jag heter Ed, förresten. Och du är...
- Rosie. - Rosie.
Jag gör en dokumentär.
Hör här: "Den steniga vägen från enkel bonde
"till hemvändardrottning."
Hemvändardrottning? Vad är det?
Har du aldrig hört talas om det?
Nej, vi har inget sånt därifrån jag kommer.
Inte? Var är det?
Hon är från Iowa. Vad gör du?
- Jag går i skolan. - Hej då.
Ja, och du ska bete dig som en vanlig tjej.
Du ska smälta in.
- Jag försöker. - Försök ännu mer.
Där är hon, prinsessan Carter.
- Sätt dig. - Bossig.
Sitt ner.
Jag gillar dominanta tjejer.
Ursäkta mig, får jag den här stolen?
Ursäkta, jag tror den tillhör skolan.
Ja, visst.
Tack så mycket.
Vadå? Hon är het.
Det här måste vara vår nya elev, Carter Masons kusin.
Var är du, min lilla princesa?
Sophia. Tack för att du kom. Nåt nytt om Rosalinda?
Nej. Och så ska det förbli.
Nu ska vi inte vara så negativa.
Vi borde kanske tänka glada tankar. Ska jag börja?
Jag föreställer mig en vacker, ung general.
Och han... Han sitter på en tron.
Kungligheter formligen avgudar honom.
Och ser man på? De har krönt honom till sin kung!
Du kommer aldrig att bli kung över Costa Luna, inte så länge jag lever.
Du förstör mina glada tankar. För bort henne.
Träng dig inte!
Ställ dig längst bak i kön.
- Ursäkta? - Man får inte trängas.
Självklart. Ingen trängsel.
Kom hit, Rosie.
Nå? Du måste välja nåt.
Mystiskt kött.
Då tar jag en sån. Vad är det?
Hamburgare?
Nästa.
Säg sanningen. Ska du äta det där äckliga?
Kolla in henne. Vem tror hon att hon är?
Jag vet. Hon tror att hon är Carters kusin.
Var det ditt ben? Förlåt.
Hon må vara en loser som sin kusin, men hon är farlig.
- Jaså? Hur så? - Skojar du? Se på henne.
Jag vet. Vilket underbart hår.
Vad gör du?
Äter hamburgare. Har du testat dem?
Ja. Och bara så du vet, de har hamburgare i Iowa.
Jaha.
- Du ska ju smälta in. - Det gör jag.
Som när du pratade franska på lektionen?
Och när du äter hamburgare som om du drack te med drottningen?
- Hur ska man äta den, då? - Så här?
Rubbet.
Varsågod.
Stopp.
Så.
- Så här? - Perfekt.
Kan jag få er uppmärksamhet? Jag har nåt att säga.
Kan vi lugna ner oss lite?
På måndag tar vi emot nomineringar
till hemvändartrion.
De nominerade måste vara tjejer som är goda förebilder.
Snälla, intelligenta, ärliga, fina medlemmar
av Lake Monroe-samhället.
De tre tjejer som får flest röster
kommer att bli hemvändarprinsessor.
Det kommer mer.
På fredag kväll, på vår årliga dans,
kommer en av de lyckliga tjejerna att krönas
till hemvändardrottning av Lake Monroe-skolan.
Ja!
Tack.
Röstar ni fram kungligheter här?
Vi är en demokrati. Vi gillar att rösta.
Så vem som helst kan bli prinsessa? Även du?
Teoretiskt, ja.
Ursäkta mig, allihop. Kan jag få er uppmärksamhet?
- Vad gör du? Sätt dig! - Nej, nej.
Jag vill nominera min kusin, Carter Mason, till drottning.
Jag tror att hon skulle bli en utmärkt regent.
Carter?
Ja, säkert.
- Carter. Carter! - Carter? Vilket skämt.
Var det där på riktigt?
Herregud.
Jag verkar bli drottning.
Carter!
- Carter! - Lämna mig ifred.
Jag beordrar dig att stanna.
Beordrar du mig? Va?
Jag beordrar dig att ta en lång promenad på en kort pir.
Du kan inte beordra mig nåt.
Inte? Du är i mitt kungarike nu.
Okej, hallå. Stopp.
Vad händer här?
Hon kan inte uppföra sig normalt.
- Jag är normal. - Jaså? Okej.
En normal person som aldrig sett en hamburgare förut
kan beställa en på sex olika språk?
Är det sant? Gjorde du det?
Jag talar med min stab på deras modersmål.
De är inte din stab. De är mattanter.
Det här kommer inte att fungera.
Det kommer det att göra. Vi måste bara ge det lite tid.
Det kommer att gå.
Det blir ännu en het dag...
- Hej, Ernie. - Hej, Carter.
- Hej. - Toppen.
God morgon, Carter. Vad gör du?
Sysslor.
- Sysslor? Jag förstår inte. - Givetvis inte.
Jag kan kanske lära mig "sysslor". Du kan lära mig.
Det är den bästa idé du haft hittills.
Vad ska jag göra?
Vi börjar med nåt lätt. Inventering.
- Inventering? - Räknande.
Räkna det som finns här i och lägg det i den här. Ha det så roligt.
Och när du är klar finns det en hel hylla till.
En.
- Går allt bra? - Ja. Utmärkt.
Målar du bogen?
Håll dig ovanför linjen.
- Vilken då? - Den där.
Okej.
Vad gör Rosie i betesaffären?
Sysslor.
Pappa.
Rosie!
- Hur gick det? - Bra.
Jag behöver nog ta ett bad.
Du kan väl städa upp det här?
- Varför jag? Det var ju hon. - Kom igen. Jag hjälper dig.
- Det var inte roligt. - Jo. Kom igen.
- Du tycker också det är roligt. - Sätt igång.
- Du vill skratta du med. - Nej.
- Joho, då. - Det är allvarligt.
- Vad vill du ha till middag? - Pizza.
Det åt vi ju igår. Kanske... hamburgare?
Vad sägs om pizza och hamburgare?
- Både och? - Ja, jag vill ha båda.
- En som förrätt, eller tillsammans? - Jag vet inte.
Jag visste inte ens att vi hade kvar allt det där.
- Vad är det här? - En riktig middag.
Som tack för hjälpen med att städa
i er insektsaffär.
- Det är bete. - Jag vet.
Okej.
- Låt mig ta den. - Nej, nej.
Tack, men ikväll är jag er tjänare.
Det sätter jag mig inte emot.
- Till dig. - Till mig?
Ska jag bära den? Okej. Bra.
Kom igen, Carter.
Så du kan laga mat? Jag trodde ni hade tjänare till sånt.
Min mamma var faktiskt bondfru. Så hon lärde mig många recept.
Ja, det låter lite för tjusigt.
- Ska vi inte bara beställa pizza? - Det är kyckling med ris.
Fantastiskt. Fram med den.
Jag har inte ätit ett riktigt hemlagat mål mat sen...
Aldrig nånsin.
Ja.
Då hugger vi in!
- Hur smakade det? - Det...
Det var verkligen gott. Jag visste inte att du kunde laga mat.
- Tack. - Jättegott. Vad duktig du är.
Tack. Vill du ha en rulle?
- Har du gjort rullar med? - Ja.
- Tänka sig. - Ja.
Det måste vara roligt att leka bonde för en dag.
Får jag gå från bordet?
Du känner inte mig, Carter.
Vad är det att tjura över?
Du är tillbaka hos dina tjänare
och din personliga kock och privatlärare snart igen.
Hur mycket har din pappa berättat om mig?
Förutom det uppenbara vet jag nog allt jag behöver.
Jag tror du behöver veta att jag heter Rosalinda Marie Montoya Fiore,
- och jag är en kunglig prinsessa. - Säger du det?
Jag är från en liten önation som heter Costa Luna.
- Aldrig hört talas om. - Den finns inte med på alla kartor.
Den är väldigt liten, oviktig för stora länder,
men väldigt viktig för mig.
När min far dog överlämnade han Costa Luna till mig.
Du måste inte berätta.
En månad före min kröning attackerades vårt palats.
Din far var väldigt modig.
Han riskerade livet för dig, jag vet.
Det är hans jobb. Han räddar stackars förtryckta prinsessor.
Sa han att vi var tvungna att lämna kvar min mor?
Mannen som invaderade Costa Luna håller nu henne gisslan.
Det visste jag inte.
Jag var tvungen att bli Rosie González
för att hon skulle klara sig.
Sluta. Det är ingen fara.
Vad jag än gjort för att få dig att ogilla mig, är jag ledsen.
Jag ska försöka smälta in och bete mig som en Iowa-bo.
Det är enda sättet att rädda min mors liv på.
Vi börjar om från början.
Det skulle jag gärna göra.
Men du måste sluta bete dig som en prinsessa.
Det är riktigt irriterande.
Absolut. Jag vill vara som vilken tonåring som helst.
Vet du vad? Jag tror vi kan fixa det.
Vilket roligt ställe! Vad gör man här?
Det är en bowlinghall. Bowling.
Gör bara som jag gör och dra inte till dig uppmärksamhet.
Okej.
- Tack. - Visst.
- Carter! Hur är det? - Hej, Ed.
- Hej. Läget, Rosie? - Bra, tack.
- Vad kan jag hjälpa till med? - Bowling, tack.
Det menar du inte?
Jag hämtar din storlek.
- Tack. - Ingen orsak.
- Vilken storlek? - Ursäkta?
Dina fötter. Vilken storlek?
Jag vet inte. Alla mina skor tillverkas åt mig.
Nähä? Ge henne bara ett par skor.
Okej.
Ers höghet.
Tack, Edward.
- Jag heter faktiskt Edwin. - Edwin. Vilket fint namn.
Tack. Det var mig ett nöje att hjälpa er, milady.
Okej. Tack, Romeo.
Okej.
Du smälter inte in. Välj ett klot.
Såg du det där?
- Ja. Ingen gör nånsin nåt sånt för oss. - Nu gör de.
- Skosnöret har gått upp. - Snubbla inte.
Var försiktig.
Du behöver inte bära det åt henne, Donny.
Hon kan göra det själv, som en vanlig person.
- Så jag tar det här. - Som du vill...
- Carter. - Just det.
- Är Donny din pojkvän? - Va? Nej. Han är bara en vän.
Men han betyder mycket för dig.
Jag ser hur du tittar på honom. På samma sätt som Ed tittar på dig.
Du missförstår tydligen det här, så bowla bara. Du börjar.
Hur vinner man?
Genom att slå ner de där vita käglorna.
Okej, jag är redo.
- Vad? - Du kan skjuta mot målet.
Du kan skjuta det själv.
Otroligt.
Snyggt, Rosie!
Redan klar, Carter?
Ja. Det är lite fullt vid vår bana.
Du är inte så förtjust i din kusin, va?
Jo, det är bara... Ibland kan hon vara...
Prinsessa. Hon kan vinna allt.
Hon börjar bli väldigt populär.
Röstningen är på måndag. Hon får inte bli mer populär än vad vi är.
Det finns bara en sak att göra i en sån här situation.
Ursäkta mig! Roe!
Vilken naturbegåvning. Kan du inte visa oss hur man gör?
- Men jag heter Rosie. - Roe är smeknamnet vi gav dig.
Vi ger alla våra vänner smeknamn. Hennes är Chels.
Och Brookie, och Roe. Du är en av oss nu.
- Carter? - Vad är det?
Varför bryr du dig så mycket om den där Donny?
Vem har sagt det?
Okej. Jag har varit kär i honom sen jag gick i typ trean
när han pussade mig under basketkorgen.
- Var det vad du ville höra? - Han är väldigt vacker.
Nästan som en prins.
Jag undrar om han är vacker på insidan med.
- Ska vi bowla igen imorgon? - Jag ska jobba i betesaffären.
Jag har aldrig jobbat förut. Är det normalt?
Ja. Många ungdomar har jobb.
- Då hjälper jag till. - Det kan du inte.
- Varför inte? - För att det är mitt.
Du kan inte få allt som är mitt.
Vill du så gärna ha ett jobb kan du skaffa ett eget.
Okej.
God natt, Carter.
Tack för att jag fick jobbet, Chelsea.
Inga problem. Pappa äger typ 17 Udderlys över hela södern.
- Han är kungen. - Är din pappa kung?
Över frusen yoghurt. En sak till.
Du måste bära den här.
Här är yoghurtmaskinerna.
Dra i spaken. När den kommer ut,
lägger du en virvel på toppen. Klart.
- En virvel? - Det här kommer gå bra.
Alla dina vänner kommer att stötta dig.
Vi vill alla att du lyckas på ditt första jobb.
Tack så mycket.
Ja! Vi har öppet
Ed!
Här är hon, mitt herrskap,
en framtida hemvändarprinsessa av Lake Monroe, Louisiana.
Vem är denna naturliga skönhet, undrar ni.
Kan du gå? Jag jobbar.
Det här är Carter Mason.
Hemlig identitet? Betesflickan.
Så säker på sin ärvda kunglighet
att hon är helt orädd för att handskas med äckliga varelser...
Är inte det... Inte på min kamera, tack.
Stäng då av den.
Nej.
Idag är min sista dag att spela in "före"-materialet.
Röstningen är imorgon.
Filma då Chelsea eller Brooke.
Nej. Jag har så mycket av dem redan.
- Jag får betalt av dem. - Är det ditt skäl?
- Pengarna? - Absolut.
Jag är den enda sistaårseleven på Lake Monroe utan bil.
Det ante mig.
Du avskyr verkligen prinsessgrejen, va?
Jag avskyr den inte. Den är bara ytlig.
Tjejer som Chelsea och Brooke bryr sig bara om sina skor.
Som om de blir överlägsna om de bär rätt kläder.
Jag vill bara göra nåt viktigare i mitt liv,
som min pappa.
Ja, han säljer verkligen bra bete.
Ja.
På tal om prinsessor, var är Rosie?
Hur ska jag kunna veta det?
Jag tror jag vet var hon är.
Jag har väntat i tio minuter.
Jag har inte hela dan på mig!
Ett ögonblick.
Vänta.
Åh, nej!
Så svårt ska det väl inte vara?
Kom igen, vad får du betalt för?
Jag har väntat i evigheter!
Kom igen, Chels. Hon går under där inne. Hjälp henne.
Du har rätt. Vi borde gå in.
Om bara nagellacket hade torkat.
Okej.
Kan du göra mig en stor tjänst, Bull?
Javisst.
Vänta. Hur vet jag att det är rätt?
Den är stor och röd. Du kan inte missa den.
Otroligt. Det här är löjligt!
- Jag vill ha min yoghurt. - Behöver du hjälp, eller?
Hallå?
Jag måste sticka!
TANK 1 SJÄLVRENGÖRNING TANK 2 SJÄLVRENGÖRNING
Åh, nej!
Vad gör du?
Är du oskadd? Kom.
- Jag skulle ju skaffa ett jobb. - Inte det här! Det här är för losers.
Lita på mig, jag har haft det. Betesaffären är ett steg bättre.
Kolla.
- Vad händer? - Chelsea satte dit dig.
Hon bjöd in allt folk för att se på när du gjorde bort dig.
Carter, det är ingen fara.
Jag är inte bortgjord.
Och hon kan inte göra mig till nåt jag inte är.
Vi måste göra nåt.
Jag vänder andra kinden till, för det är så prinsessor gör.
Din far, kungen av yoghurt,
skulle ha blivit riktigt besviken på dig.
Jag är då åtminstone ingen prinsessa.
Hon får inte bli prinsessa!
Få inte panik, men det kan hon.
Jag har fått typ tio sms.
Alla tycker att hon är cool.
Imorgon, när hela skolan röstar på tre prinsessor,
kan hon bli en av dem.
- Och får hon tillräckligt med röster... - Tyst.
...kan hon bli drottning.
Nej, jag är drottningen! Det är mitt öde!
Det är inte helt säkert nu.
Jag äter hellre kolhydrater än ser henne bära min krona.
- Vi måste stoppa henne. - Hur då?
Blir hon aldrig prinsessa kan hon aldrig bli drottning, eller hur?
Jag vet nog inte riktigt vad du menar.
Ta din mobil. Vi har många sms att skriva.
Det är nåt som de flesta amerikaner lär sig i trean,
- men det är aldrig för sent att lära sig. - Jag vill försöka.
Lycka till.
Snyggt.
Nu ska vi öva på att slöa, himla med ögonen och att säga emot min pappa.
Om mr Elegante kunde se mig nu skulle han bli så arg på mig.
- Vem är det? - Min kungliga kläddesigner.
Skojar du?
Nej. Han står familjen nära.
Om det skulle ske ett nödläge skulle jag ringa honom först.
Det måste vara skönt att vara drottning.
Allt handlar inte bara om kläder och kronor.
Min mor berättade att min far aldrig kallade sig själv för kung.
För vårt folk var han far, bror och vän.
Jag vill vara likadan när jag blir drottning av Costa Luna.
- Far, bror... - Nej!
Jag vill göra skillnad.
För att göra nåt viktigare med ditt liv?
Ja.
Du är annorlunda än vad jag trodde en prinsessa skulle vara.
Jag hoppas att det är bra.
Ja, det är det.
Tack för att du hjälpte mig idag.
En prinsessa kan aldrig veta vilka hennes riktiga vänner är.
Idag är jag säker.
Jag med.
Jag ger mig själv den här och den här,
för mod och heder.
En tjuv har ingen heder.
Sophia! Kom hit.
Vi har mycket att diskutera. Tycker du det är för mycket?
Jag vill se bra ut när jag tillkännager min förlovning idag.
Vem kan ha sån otur att få bli din brud?
Det är faktiskt så
att hon står här i rummet.
Det är ju löjligt. Jag gifter mig aldrig med dig.
Självklart inte.
Men det vet inte Rosalinda om.
Hon ser tillkännagivandet, och antar att du gör det för att beskydda henne
och kommer springande tillbaka till sin mors sida
precis i tid för att gå med dig i exil.
Folket av Costa Luna går aldrig med på det.
Man sa samma sak om folket av Costa Estrella för 20 år sen,
och se vad som hände.
För henne tillbaka till cellen.
Och ta hit mitt hår- och sminkfolk.
Vi måste fixa det här gråa innan jag syns i bild.
Ja.
Ursäkta.
- Vart ska alla? - God morgon, elever.
Rösterna för era tre hemvändar...
Vi måste skynda oss.
Du bryr dig för mycket om prinsessgrejen.
Jag vill utropa vinnarna.
Era prinsessor är Chelsea Barnes!
Tack!
Carter Mason!
"Carter Mason."
Och er tredje och slutliga prinsessa är
Rosie González!
Tack. Tack.
- Vad hände? - Jag vet inte!
Vi sms: Ade alla i skolan.
De skulle rösta på Carter istället för Rosie,
inte Carter och Rosie.
- Det här är ditt fel. - Hur kan det vara det?
Vore du mer populär skulle du vara prinsessa, inte hon.
Jag är populär!
Det här är inte bra. Det är inte normalt att jag är prinsessa.
Hejsan.
Får jag prata med dig, Rosie?
- Mig? - Henne?
Ja.
Det kommer att vara hemvändardans och så, och...
Vill du gå på dansen med mig?
- Jag? - Hon?
Ja. Jag vill gå på dansen med dig.
Det var väldigt rart av dig, men nej.
Ursäktar du mig?
Visst.
Det var det mest förnedrande jag varit med om.
Och jag har förnedrats ofta.
Vad tänkte jag? En kille som Donny skulle aldrig gå ut med mig.
Då är han inte värdig dig.
Det kan du säga som är viktig och kunglig.
- Jag är bara en betesförsäljare. - Nej.
Du är så mycket mer. Du är prinsessa nu.
Tro mig. Jag är ingen prinsessa.
Jo, det är du.
Du känner dig bara inte som en än.
När jag kom hit lärde du mig att uppföra mig normalt, inte kungligt.
Nu är det min tur att lära dig.
Du tycker att det är ytligt att vara prinsessa.
Ja, det gör jag väl.
Att det handlar om vad man har på sig och hur man ser ut.
Det har delvis att göra med hur man ser ut.
Men det är viktigare
vad man har att erbjuda världen och vem man är på insidan.
Kom igen. Nu hittar vi din inre prinsessa.
GRATIS LEKTIONER
BIDRAG TILL BEHÖVANDE MOTTAGES TACKSAMT
Du har så god hand med alla.
Barn, gamla, du har säkert även god hand med hundar.
Det stämmer.
Du är så mycket mer generös än vad jag trodde.
Det är en prinsessas jobb att hjälpa folk.
Jag har nog aldrig tänkt på
hur det är att vara prinsessa. Så här.
Tänk att man måste göra så här.
Det behöver man inte.
- Varför gör jag det då? - För att det är roligt.
Va? Jag hatar dig!
- Gör du? - Nej, nej.
Nej, inte så. Jag menade inte att jag hatar dig.
Jag menade det som att du är min bästis.
Jaha, då hatar jag dig med.
Och den där klänningen är ful.
- Tycker du? - Nej!
Den är vacker. Som du.
Titta.
Du börjar bli en prinsessa på insidan.
Och nu ser du även ut som en.
Ursäkta mig, jag har en tråkig uppgift till spanskan.
Har du nåt som är väldigt enkelt
med massor av bilder?
Super.
"Prinsessan Rosalinda"? Det är inte sant!
Det är Mason. Vad är det?
General Kanes tillkännagivande av förlovningen
med doña Sophia Montoya
har dykt upp i flera skvallertidningar.
Hittills är den tämligen okänd,
men jag måste säga att jag blev orolig.
Hon skulle aldrig gå med på nåt sånt.
Det menade jag inte heller, major.
General Kane gör det för att locka fram Rosalinda.
Han vet att hon inte låter sin mor tvingas till giftermål.
Absolut.
Det är viktigt att Rosalinda inte upptäcker det här.
Det håller jag med om.
Har hon gjort sig några fiender?
Nån som skulle vilja avslöja hennes identitet?
Inte vad jag vet.
Vi flyttar hit den där tronen.
Nej, ställ den där.
Jag vet. Där uppe.
Och så hänger vi lite lampor ovanför den.
Det kanske blir för mycket för min hudnyans.
Vi borde anlita en ljusdesigner.
Budgeten är borta. Det blir inte mer än så här.
Okej. Jag vet!
En spotlight som följer mig.
Kanske rosa, eller gyllene som solen.
Det är toppen att vara drottning.
Du är inte drottning än. Carter kan vinna,
- eller Rosie. - Tyst med dig, Muffy.
- Jag heter Margaret. - Inte nu längre.
- Hej, Chels. - Kalla mig inte för det.
Den rätten försvann när du förlorade kronan till Betesflickan
och hennes konstigt formella kusin.
Men tänk om vi kan få Rosie att hoppa av hela tävlingen.
- Det skulle hon aldrig göra. - Kanske.
Hon är inte den hon säger att hon är. Hon är Princesa Rosalinda.
Det är på spanska.
- Vad står det? - Jag vet inte riktigt.
Va? Jag är söt, inte smart. Okej, låt mig försöka.
Det handlar om Rosie och hennes mamma.
En av dem har flytt landet och den andra sitter i fängelset
eller i en papperspåse.
Jag blandar alltid ihop dem.
Det är lugnt. Bra jobbat, Brookie.
Tack, Chels.
Jag har en perfekt plan.
- Hej, tjejer. - Hej, mr Mason. Är Rosie hemma?
- Kanske. Vad är det? - Vad det är?
Vi planerar en liten prinsessöverraskning för Carter.
- För att gratulera henne. - Ja, det var Rosies idé.
Hon är på sitt rum. Gå in, ni.
Jag har aldrig hört talas om Costa Luna. Har du det, Brookie?
Nej, Chels.
Jag vet inte vad ni pratar om.
Vi vet allt om dig och din mamma. Och papperspåsen.
- Va? - Stackars prinsessan Rosalinda.
Har du hört att hon gömmer sig?
- Ni förstår inte. - Jag förstår att du ljög för oss.
- Bara för att beskydda min mamma. - Från papperspåsen?
Nej.
Jag ger er en belöning om ni bevarar hemligheten.
- Det vet vi. - Gör ni?
Vi har redan hämtat upp den.
- Jag förstår inte. - Inte jag heller.
Du ska lämna tillbaka din krona, prinsessan.
Du ska berätta för alla att det finns, och bara kommer att finnas,
en sann hemvändardrottning, och det är jag.
- Vad bra. - Okej.
Du får ta min krona,
men du tar inte Carters. Hon är inget hot mot dig.
Okej.
Låt Betesflickan leka prinsessa för en natt.
Hon kommer bara inte att se ut som en.
Ha det så roligt på dansen!
Titta vad Chelsea och Brooke...
- Vad är det? - Jag måste åka.
Vart då?
Tillbaka till mitt land.
General Kane tvingar min mamma till giftermål.
- Pappa låter dig aldrig åka. - Han får inget veta.
Men jag vet. Och jag låter dig inte åka tillbaka.
Du måste hålla dig utanför det här.
Jag har en plikt gentemot mitt folk.
Och det här är nåt du aldrig kommer förstå.
Det har varit jätteroligt att vara här.
Jag önskar att mitt liv kunde vara så här varje dag.
Men det här är inte verkligheten.
Tror du att mitt liv som prinsessa är nån sorts saga?
Det här är en saga!
Jag kan inte gömma mig här längre.
Snart kommer jag att vara drottning av Costa Luna.
Mitt land behöver mig.
Du har rätt. Du behövs där.
Du behövs för att leda dem och beskydda dem.
Det kan du inte göra från fängelset
vilket är precis var du kommer hamna om du åker tillbaka.
Jag låter det inte ske.
Hola, det här är Elegante. Vem är det?
Det är oviktigt.
Jag är vän till prinsessan Rosalinda
och hon är på väg att göra ett stort misstag.
Min princesa? Vad är det för ett misstag?
Hon vill komma hem.
Nej, nej, det får hon inte.
Det är för farligt.
Jag vet. Men jag har en plan.
Och jag vill att du lyssnar noga.
Jag gör allt för henne. Vad som helst.
Till att börja med behöver jag två klänningar.
Är allt bra?
Jag kommer sakna det här stället.
Jag kommer sakna dig.
Det är otroligt, men jag kommer sakna dig jag med.
Kan du göra mig en stor tjänst innan du åker?
Vad som helst.
Du sa att det var en prinsessas jobb att hjälpa andra.
Det är det.
Dansen är på fredag kväll,
och det finns ett par personer jag vill hjälpa.
Jag vill göra kvällen speciell för dem, för oss alla.
Kan du stanna till dess?
För deras skull.
Bra, upp med hakan.
Vad i...
Det är perfekt. Jättebra.
- God morgon. - God morgon. Vad...
Vad gör ni tjejer?
Det är bara lite skolkompisar. Går det bra?
Javisst. Vad är det i lådan?
Saker till dansen. Inget viktigt.
Och du är säker på den här hemvändardansen, señor Elegante?
Absolut.
Jag känner på ett sätt att jag förråder min drottning,
men jag ville ändå berätta.
Det är för Costa Lunas bästa.
Du gjorde rätt som kom till mig.
Tanka jetplanet!
Säg åt piloten att vi ska flyga till Louisiana.
En underbar färg. Underbar.
Karibisk blå, general.
För att matcha prinsessan Rosalindas hudnyans.
Tillbaka till arbetet. Du har en klänning att färdigställa.
Två, faktiskt.
Varifrån fick du dem?
Du sa att jag skulle ringa mr Elegante om det var nödläge.
Det här var ett modenödläge.
- Du är så smart. - Den här är din.
Han sa att du såg bäst ut i rosa.
Och den här är min. Karibisk blå.
Tack. Det är en kväll jag aldrig glömmer.
Jag hoppas det.
Är ni klara? För det börjar bli bråttom.
Kom in, tjejer.
Helens skönhetssalong är öppen.
Okej.
Den här färgen klär dig.
Vad tycks, pappa?
Jag tror vi har problem.
Jag kanske får sluta kalla dig "kompis".
Jag måste ta det. Klarar ni er nu?
- Ja, då. Ta du samtalet. - Säkert?
Självklart. Vi är inga barn.
Okej. Ha det så roligt. Och var försiktiga.
- Mason. - Helen.
Då så, ers högheter.
Tiden går. Dansen börjar om tio minuter.
Masker? Ingen sa nåt om masker.
Lägg av!
Hallå!
Jag sitter fast! Öppna dörren, Donny. Hallå?
Donny!
Kom här.
- Är du oskadd? - Släpp mig!
Okej, lillen, jag tror jag tar över nu.
- Nej. - Vad är det?
Jag trodde vi hade nåt på gång.
- Det har vi inte. - Okej, vad är det?
Är inte det här vad du väntat på sen trean, eller så?
Innan jag tog på mig klänningen kunde du inte ens minnas mitt namn.
Jag må vara prinsessa ikväll, men jag är alltid Betesflickan.
Och det är jag stolt över.
Du gör ett stort misstag.
Nej, Donny. Jag tror inte det.
Du förtjänar nån bättre, Carter.
Jag vet. Synd att det tog sån tid att inse det.
Killar!
Vad har du råkat ut för?
Håll käft och fixa till mig.
- Fixade du en krona åt mig? - Vem bryr sig?
Om ett par minuter kvittar det ändå.
Jag blir utnämnd till drottning och så är allt över.
Jag trodde vi var två om det här.
Det är vi. Läppglans.
Nej.
- Va? - Jag sa nej.
Du får inte använda min läppglans mer.
Men jag måste se söt ut. Jag är prinsessa.
Ja, en hemsk sådan.
En prinsessa ska vara exemplarisk,
en förebild. Men du
är varken vänlig, ärlig eller god på nåt sätt.
Du är inte ens snäll.
Jag tror inte jag vill vara din vän längre.
- Brookie... - Kalla mig inte för det.
Carter, Rosie, jag ville bara tacka er för ikväll.
Tänk att jag kunde se vacker ut. Eller ens känna mig vacker.
Margaret, du är vacker.
Och tack för att ni inte kallar mig för Muffy.
Inga problem.
Jag älskar den här dansen! Kom så dansar vi!
Gå ni. Var prinsessor.
Okej!
Där är ni ju! Äntligen!
Du förstår inte, miss.
- Jag är... - Säkerhetsvakten. Jag vet. Ni är sena.
Och vad är det för uniformer?
Det är så ute med baskrar i år.
Stanna här ute och se till att ingen kommer in,
såvida de inte är elever på Lake Monroe. Okej?
Ja. Ha en trevlig kväll.
Hör upp, han ska utropa vinnaren.
Vi sätter på oss maskerna.
Prinsessor överallt.
Karibisk blå. Vacker, ja.
Följ med mig nu, Princesa, så skadar jag inte dina vänner.
Får jag er uppmärksamhet? I min hand håller jag
namnet på 2008 års Lake Monroe hemvändardrottning.
Och vinnaren är
prinsessan Rosie González.
Rosie, var är du?
Tack.
Sen jag kom hit har jag lärt mig många fina saker.
Det viktigaste jag lärde mig
var om vänskap, lojalitet och pålitlighet.
Och att de sakerna inte är sånt man får,
utan sånt man måste förtjäna.
Så jag vill tacka Carter Mason
för att hon lärde mig de sakerna.
Och för att hon är min vän.
Carter, var är du?
Vad vackert det var, Rosie.
Tack. Men jag måste hitta Carter.
Stopp där, prinsessan.
Min krona. Ge hit den.
- Snälla... - Du går ingenstans
förrän jag får kronan.
Nej!
Förlåt.
Det här ska du få för!
General Kane!
Det verkar som om alla vill vara prinsessor.
Dessvärre är det slut på maskeraden nu.
Vad gör du? Planen fungerade perfekt.
Det var en modig plan.
Men det här är min strid, inte din.
- Du måste inte åka med dem. - Nog nu!
Som hon så vackert sa,
är det här inte din strid.
General Kane.
- Trevligt att ses igen. - Vad är det här?
Ni lägger er i officiella affärer
rörande det självständiga Costa Luna.
Det kanske fungerar i ditt land, men här kallas det för kidnappning.
Vi överlämnar dig till de internationella myndigheterna.
- Ta honom. - Nej, tillåt mig.
Det här blir roligt.
Hur känns det att bli ditsatt av en 16-årig flicka, general?
Inte så bra.
Tänk att du gjorde så för min skull.
Det är så prinsessor gör.
De gör det för varandra.
Och du är en äkta prinsessa nu, Carter Mason.
Du förtjänar verkligen den här.
Stopp! Stå still!
Ingen går nånstans.
Den tar jag.
Låt henne gå. Hon behöver den mer än jag.
Kom nu. Du, vakt.
Har ni honom?
Nu får jag problem.
Hur tänkte du?
Jag tänkte att jag skulle vara ett perfekt lockbete.
Förstår du? Jag är Betesflickan.
Varför kom du inte till mig?
Du hade aldrig låtit mig göra det.
- Tur för dig att jag var här. - Det visste jag att du skulle vara.
Du finns alltid där för mig.
Du räddar prinsessor. Det är ditt jobb.
Du och jag, kompis.
Du och jag, pappa.
Jag presenterar för er
drottning Rosalinda Marie Montoya Fiore
av Costa Luna!
Länge leve drottning Rosie!
Ett år senare
Mina damer, ni är här. Utmärkt.
Är ni redo för ert nästa uppdrag?
- Jag är det. - Jag med.
Men kan vi åka nånstans varmare?
Mina fötter är frusna sen Helsingforsresan.
Du kan vara en sån prinsessa.
Är det nåt fel med det?
Dörren öppnas.
SLUT